Oče. Drago mi je da te vidim.
- Nisi mrtav? Ništa ti nije slomljeno? - Mislim da nije.
- Skini naočale. - Što?
Tvoje naočale.
To je zato što si mi skratio život za 10 godina, što si ne mogu priuštiti.
Morao sam mirovati. Nisam znao koga sve ima u blizini.
- Boli te? - Ne.
To je zato jer si riskirao život mog unuka.
Ako to opet uradiš, polomit ću ti sve kosti.
Oče. Sljedeći put...
Da?
Sljedeći put, neću skinuti naočale.
- Dobro si? - Bio sam.
Dobro udara, za jednu staru mazgu.
Mislim da je imao bokser.
Bolje da uzjašemo prije nego ga izgubimo.
Pitam što nam sprema sljedeće.
- To je loša navika, ako me pitaš. - Nitko te nije pitao.
- Stari. - Da?
- Trebaju ti naočale, zar ne? - Samo da bih vidio.
Stari?
Kažu da te je mama izbacila zbog tvoje slabosti prema ženama.
Je li to istina?
Bez uvrede, ali teško mi je u to povjerovati.
Što ti je teško povjerovati?
James, prekini.
Možda si, prije nego što si ostario, bio pravi žensk...
- Što ti je s nogom? - Ništa.
Cijeli dan je trljaš. Što nije u redu?
Pogodila me neka propalica, to je sve.
- Skini hlače. - Poludio si?
Hoćeš sam da ih skineš, ili ću ja morati?
Ti i tko još?
Psu!
Kakav lijep desen. Mora da ti je bio blizu.
- Hoćeš li ušutjeti? - Ovaj je baš duboko.
- Znaš li što je napravio? - Zaboravio se sagnuti?
Digao dupe u zrak, eto što.
Kad si u takvom puškaranju, sjeti se spustiti dupe.
Uvijek se nađe neki šaljivdžija koji će te upucati baš tu,
umjesto u glavu. Svaki put.
- Mogu li dobiti viskija? - Da. Gdje je?
- To su oni? - Da.
Imaju prednost od oko osam sati.
- Svi su zajedno? - Da.
Ne sakrivaju tragove.
Same, imam osjećaj da nas prate.
- Izbliza ili izdaleka? - Izdaleka. Nekako imam osjećaj.
Idem provjeriti.
Gdje si dobio ta sedla?
Našao sam ih.
U redu, vas dvojica. Uzmite sebi sedlo.
Požurite. Ne bih vas htio izgubiti, dječice.
Prate nas. Bio si u pravu.
- Koliko? - Trojica ili četvorica.
- Vidio si ih? - Ne, ali sam ih čuo.
- Iza nas su par sati. - Par sati. Odmori konja.
Ovdje ćemo se odmoriti.
- Daj mi malo vode. - Prvo se pobrinite za konje.
Ja ću ih povesti.
- Kakav je to pištolj, Michael? - Bergman, 1911.
1911? Tek je 1909.
Probni model. Imamo dionice u kompaniji.
Zašto ima čudan oblik?
Streljivo se puni u magazin, magazin u ručku.
- Izbacuje ih plin... - Plin?
Može pucati brzo.
- Michael, znaš li pucati? - Izvrsno, oče.
Pogodi ovo koliko možeš puta prije nego padne na zemlju.
Recimo, jednom.
Michael, trebao si pucati.
- Ovim? - To je pištolj, zar ne?
- Svakako. - Pa, pucaj onda.
Ali, oče...
- Tebi treba dadilja. - Oče, ne izlazi još.
Seme, osobno ti se ispričavam. Možeš ustati.
Ne izlazim dok ne kažeš da mogu uzvratiti vatru.
- Ispalio je 6 metaka. - Oče!
Prestani da preki...
Skloni tu stvar!
Ta prokleta mazga.
Ako se kovčeg razbije, Michael, ti ćeš... Joj!
- Dok ne ispucaš pričuvu... - Suh si, pomozi ocu!
- Oče, ja... - "Izvrsno," a?
Što si mi ono pokušavao reći?
- Da u tom pištolju ima 8 metaka. - Hvala.
- Pomozi. - Došlo je do nesporazuma.
Htio sam reći da pucam izvrsno iz ovoga.
- S tim? - Da, gospodine.
Odaberi metu.
Ono visoko drvo, tamo. Kraj slomljene grane.
- To je preko 350 metara. - Skoro 450.
Pa, ako možeš dobaciti tako daleko...
Na pola kilometra, pravo uz liniju moga nosa, je jelen.
- Pogodi ga. - Ne ubijam da bih nešto dokazao.
Michael, za ubijanje postoje dva razloga. Opstanak i meso.
Treba nam meso. Prekasno je.
Odlično pucaš.
Nije loše.
Oče? Hoćeš li probati?
- Podešen je na 450 metara. - Sine, ja ne vidim tako daleko.
Same!
Pomozi mi da natovarim mazgu.
Michael, daj da vidim taj pištolj.
Zaista je nešto posebno.
Dovraga.
- Nešto nije u redu? - Ne.
Mogu spavati na hladnoći, jesti sirovo meso, ali bez kave ne mogu.
Otvori mi te breskve u konzervi.
Hej, to je napredak.
Kladim se da bi izvadio taj lijepi pištolj iz te lijepe futrole prije
nego što bi neki staromodni revolveraš izbušio rupe u tebi.
- Ne... - Znate što ja mislim? Opruga.
Opruga na dnu futrole.
Moglo bi upaliti. S ovim se troši dosta vremena.
Michael, misliš da je Mali Jake još živ?
- Kako si ga to nazvao? - Mali Jake, oče.
Majka je insistirala na tome.
Neka sam proklet. Nisi znao da je dobio ime po tebi.
- Ne, nisam. - Nije lako održavati kontakt.
- Kad si tako pobjegao od obitelji. - To nisi čuo kod kuće.
Slab si na ušima, i dobar s ustima.
- Hoćeš li naučiti šutjeti, James? - Ti paziš na njegova osjećanja.
- Ja... - U pravu je.
Da.
To je problem.
- Hvala. Kakav je taj dječak? - Kao ti i James, oče.
Kao ja i James?
- Još uvijek ih je 4 ili 5? - Da, ali nisu prišli blizu.
Vrlo su tihi.
- Koliko su blizu? - Možda još sat vremena.
Jedan je bliže. Odmah iza tebe.
Ne znam je li s njima ili ne.
Sišao je s konja, i prišao na 180 metara. Čeka i osluškuje.
- Pitam se što želi. - Mogu ga ubiti, Jacobe.
Bez problema.
- Hladnokrvno? - O, gadljiv si, je li?
S ljubavlju tvoga brata prema igračkama i tvojim moraliziranjem,
nadam se da nećete izginuti prije nego se cijela stvar završi.
- Sačekat ćemo. - Ne moraš. Dolazi.
James, dođi.
- Hej, vi u logoru! Mogu li doći? - Dođi.
I, dobrodošao.
Nadao sam se da imate kave. Ali niste zapalili vatru.
- Da. Hoćeš li breskvu? - Ne, od toga me bole zubi.
Navikao sam se na njih u vojsci. Nikad mi nije bilo dovoljno.
To vam ne treba. Nisam budala. Znam da imate 3 ili 4 čovjeka u blizini.
- Mogu li pomjeriti ruku? - Naprijed.
Ovo je dokaz tko sam.
Nadam se da se dječak neće prehladiti.
To bi me vrlo naljutilo.
Gospodine, to me jako plaši. Ideja da biste se mogli naljutiti.
Drago mi je da to čujem. Došao si prenijeti poruku, ili ubijaš vrijeme?
Odavde krenite u Escondero. Čekajte tamo dok vam se ne javimo.
Pratite nas dva ili tri dana.
Zašto ste čekali toliko?
Ja nisam. Ja sam čekao ovdje, kao što kaže mapa.
Je li?
Hej, to je novac?
Otvorite. Volio bih pogledati.
Samo izvoli. Čim dovedeš dječaka.
- Tko ste vi? - Recimo da radim za McCandlesove.
- Dječak vam nešto znači? - Nikada ga nisam vidio.
Plaćen sam da ga vratim živog, ili vas mrtve.
Sve do jednoga.
Više bih volio da vratim dječaka. To je lakše.
Ali ako dođe do toga, meni to ništa ne znači.
Zaradit ću novac ovako ili onako.
A ti?
- Ti si poglavica ili mali Indijanac? - Mali Indijanac, glasnik.
Pa, poruku si prenio, to je sve.
Ima još. Ja sam ovdje sam.
Pratili su vas, bolje da budete pažljivi.
Neće biti jednostavno.
To što imate u kovčegu je preveliko da bi ostalo tajna. Da bude jasno,
kovčeg morate da nam isporučite pravo u ruke, razumijete li?
Dobre namjere vam neće donesti ništa osim dječakovog tijela. Jednostavno.
Ako vam netko otme kovčeg, mi nećemo imati razumijevanja,
nećemo čekati, pokušati još jednom. Poslat ću vam dječaka u korpi.
Razumijete li?
- Pitao sam da li me razumijete? - Da.
- Što je bilo? - Napravio sam veliku grešku.
Ono drveće. Tamo su dvojica.
Mogli su čuti kuda idemo.
Ubij ih. Psu, idi s njim.
Dovedite konje i pakirajte se.
- Pa? - Starim.
- Bila su dvojica. Ubio sam jednog. - Dovraga.
To znači da će nas sigurno napasti u Esconderu.
- Gdje sam već čuo za Escondero? - Grad u usponu. Nafta.
- Pa, to je previše. - Da, mora da je neka proslava.
Grad će biti prepun stranaca.
Zar ovo nije malo napadno? Taj kovčeg, i sve puške na gotovs?
Mrzim tajne. Ne znam ni jednu koja je to ostala.
Svi su čuli što je u kovčegu, i svi ga žele.
Ovo šepurenje im govori da ga ne mogu dobiti.
Nekoj bezbožnoj duši možda ovim spašavamo život.
Možda čak i naš vlastiti.
Idi istovariti kasicu i ostatak opreme. Hej!
Kad je u gradu fiesta, onda je zaista fiesta.
Što je tebi?
To je taj koji mi je pobjegao, Jacobe. Da ga udesim?
Ne, ali drži ga na oku.
I na još nečemu. Psu!
- Ovo je teško. - Kao da je puno kamenja.
Uzet ću veliku sobu s mekanim krevetom...
Jedna velika soba i veliki krevet za sve nas. Novac ne raste na drveću.
- Daj nam sobu. - Pas može, Indijanac ne.
- On je sa mnom. - Indijancima nije dozvoljeno.
- Nije im dozvoljeno? - Spavaću u staji.
JACOB MCCANDLES MEKSIKO
- Onaj Jacob McCandles? - Da.
Ispričavam se. Mislio sam da ste mrtvi.
Mrtav? Sljedećeg koji to kaže ću ubiti, kunem se.
Psu!
Požurite! Stavite to u ćošak.
- Nije valjda tako teško. - Jeste.
Nisam znao da novac može biti tako težak.
Koliko je sati?
Ne mogu vjerovati da imam dva sina, a nijedan nema sat.
Skoro će mrak.
Da, pet je sati.
Pogledajte Babilon.
Večeras će se dobro proveseliti.
Volio bih da mogu zaplesati s nekom ljepoticom.
- Zašto da ne? - Zbog kovčega.
Da. I onih što su nas pratili. Idemo pravo u nevolju.
Što se radi kad se bubašvabe zavuku u rupe?
- Istjeraš ih dimom? - Tako je.
- A da sačekamo da urade nešto? - Čekanje odgovara njima.
Postajemo nestrpljivi, nervozni, nepažljivi, možda mrtvi. Vidio sam to.
Uz to, vi klinci nemate iskustva potrebnog za takve stvari.
A ja nemam strpljenja. Večeras ih pozivamo ovdje.
- Oče, ja mislim... - Ti misliš?
Tvoje razmišljanje nas je već koštalo života. Ja svoj hoću zadržati.
Tvoj otac nas je doveo do ovdje jer zna što radi.
Sljedeća 24 sata, držite gubice zatvorene i slušajte ga.
Sada sam govorio više nego sve zajedno otkad te znam.
Gospodo, slažemo li se?
U redu, Sam. Siđi i pogledaj konje.
Neka te zapaze u staji.
James, izađi večeras, i dobro se provedi.
Kad ja odem iz sobe, ti ćeš biti mamac.
Kad ostaneš sam uz kovčeg, to će biti kao da kradu slatkiš od bebe.
Same, večeras će biti nereda na ulici.
Vrati se preko krova, i kroz prozor.
Reci mu da ne puca na mene, čak ni slučajno.
Čuo sam ga. Oče, znaš li u što se upuštaš?
Negdje vani je jedan osmogodišnjak.
Uplašen je, usamljen, i pita se što se dogodilo s njegovim svijetom.
Došli smo ovdje da ga nađemo i odvedemo kući.
Živog, ako je moguće.
To i namjeravam napraviti.
U pravu je što se tiče jedne stvari. Dolje ćeš biti sasvim sam.
Nema problema.
Same, bolje da uzmeš drugu pušku.
Greenericu, ako možeš.
Malo ću odspavati. Probudite me u devet sati.
Vas dvije mlade budale, budite pažljivi večeras.
Ako vas ubiju, vaša majka će mi zvocati do kraja života.
- Oprostite. Vi ste s naftašima? - Da.
Možete li mi reći koji od vas ima najgoru narav?
To je lako. Gospodin Sweet. Onaj krupni gospodin s bradom.
Hvala.
- Gospodin Sweet? - Da?
Smijem li?
Niste to trebali uraditi.
Bili ste u pravu.
Naišao si na jačeg, a?
- Treba li ti pomoć? - Ne.
Bolje da se prestanete ponašati neprijateljski, gospodine.
- Sam je uspio, oče. - Bilo je i vrijeme.
Čekaj, prijatelju. U pitanju je greška.
- Bio si nekad u Nacogdochesu? - Nacogdochesu? Ne.
Čudno. Oprosti.
- Nikad nisam bio Nacogdochesu. - Vjerujem ti, dovraga.
- Vi ste sljedeći. Sjedite. - Hvala.
- Je li ovo istina? - Da. "Tuševi s toplom vodom".
Uvezeni pravo iz St. Louisa.
Jedini takvi od Dallasa do Meksiko Cityja.
Toplo ih preporučujem.
Onamo.
- Kako bi bilo da se izgubimo? - Poslije ovog plesa.
Da, gospođo.
O, čovječe. Ovo bi trebalo imati u svakoj brijačnici.
- Brzo ću, gospodine. - Ne žurite, gospodine.
Čovječe, mirišem kao poljsko svijeće.
Ne žuri mi se, prijatelju. Samo polako.
Znaš li kantinu na kraju grada koja se zove Sanchez?
Idi i kupi mi bocu tekile.
Nemoj ići negdje drugo. Imaju posebnu vrstu. To hoću.
Idi.
- Pa, čini mi se da sam završio. - Ostani gdje si.
Osim ako ne želiš požurivati stvari. Od tebe zavisi.
Nema žurbe. Uopće.
Odjeća bi mi dobro došla. Malo mi je hladno.
Začepi i ne mrdaj, ili će ti biti još hladnije.
Evo, zakloni se ovim.
- Počasti me pićem. - Mislio sam da idemo.
Kasnije.
- Da li previše zanovijetam? - Ne, nikako.
Hej, ti. S modernim opasačom.
- Da, ti. To je moja ženska. - Oprosti.
- To je moja ženska. - Dobro, prijatelju.
Ne okreći leđa dok ti se obraćam.
- Oprostite, gospodine, ako sam... - Zaveži!
Da, gospodine.
Pa, nisi baš svadljive naravi, sinko.
Znaš što? Ti si kukavica.
Da. Da, ti si kukavica.
Živa kukavica. Reci to da te čujemo.
U redu. Ja sam kukavica.
- Napokon sam ga naljutio. - Izgleda da jesi.
Pa, ortak, to je to. Nemoj se ljutiti.
Đavola neću.
Same!
Je li netko povrijeđen?
- Što je bilo? - Metak je otkinuo katanac.
Isječene novine.
Ubio sam čovjeka zbog isječenih novina.
Gdje je novac, oče?
Gdje je, tata?
Misliš da sam ga ja ukrao? Misliš da sam ga ja ukrao, Michael?
- Reci Indijancu da prošeta. - Prošeći, Same.
- Sigurno? - Sigurno. Povedi psa sa sobom.
Idi s njim, psu.
- I što sada? - Gdje je novac, tata?
Idi u pakao.
James.
Znate da se ne trebate tako ponašati s vašim tatom.
- Mogu li sada ući? - Uđi.
Pa, novca ovdje nema. Nikada ga nije ni bilo.
Tako je, nije ga ni bilo.
Vaša majka i ja smo odlučili da ne platimo za dječaka.
- Majčina odluka? - Ne vjerujem ti.
Sedmoro naših ljudi je ubijeno, jedan obogaljen,
brat vam je ranjen, obogaljen, a možda će i umrijeti,
a moj unuk otet. Zato neću platiti.
A neće ni vaša majka.
- Mislio sam da je poznajem. - Teško.
Nećemo uspjeti, tata. Ubit će Malog Jakea.
Neće ako mi njih ubijemo prije toga.
Evo, Jacobe, kao nov.
Miran.
- Zašto njuškaš ovuda? - Ne njuškam.
Došao sam po vas. Konji su vam osedlani, idemo.
- Gdje idemo? - Ja ću vas voditi.
Ako nemate novac, ili ako se ja ne vratim za 18 minuta,
ili ako nas netko proba pratiti, ili nas zaustaviti kad dobijemo novac,
ubit ćemo tog dječaka.
Nema novca dok ne dobijem dječaka. Kako ćete to napraviti?
Na nišanu će ga držati dobar strijelac.
S jednim od onih novih teleskopskih nišana,
od trenutka kad ga ugledate, do sat vremena nakon našeg odlaska.
Nećete znati gdje je naš čovjek.
Nećemo mu moći reći da ne puca, čak i kad bismo htjeli.
Ako nešto pođe naopako, dječak je mrtav.
Sigurno.
Pa... daj nam par minuta da se saberemo.
Netko pazi na prednji ulaz. Ja ću biti odostraga.
18 minuta... To znači da su blizu.
Vratite mi moj sat. Nikad ne vraćate stvari koje pozajmite?
- Pun je slika. - Da.
Michael, ti se pobrini za tog dobrog strijelca. Ubij ga.
- Kako? - Pa, nek' ti se posreći.
Ili još bolje, moli se da se meni posreći, i natjeraj ga da promaši.
Dat ću ti 10 sekundi da vidiš njegov oblak dima, da ga lociraš,
i da ga spriječiš da ponovno zapuca.
Ništa naročito.
Pa, idemo...
Gdje je još jedan? Treba vas biti četiri.
Mrtav je. Platili smo cijenu da bi sačuvali taj kovčeg za vas.
Rečeno mi je da vas sve dovedem, ili sve, ili nikoga, da vas imamo na oku.
- Da ne bude iznenađenja. - Pa, mrtav je.
Hoću vidjeti njegovo tijelo.
Dobro. Prenijeli su ga s ostalima u zatvor.
- Zatvor? - Eno tamo.
- Zatvor. - Hajdemo ga pogledati.
- Nemamo cijelu noć. - Nema veze. Nije važno.
- Malo ste nervozni, je li? - Idemo.
- Same, volio bih da je malo kasnije. - Aha.
Pljusak bi nam sada dobro došao.
- Munje mogu pomoći. - Mogu i odmoći.
- Hej, što je to? - Za njega je prekasno.
I onaj unutra je mrtav. Noćni čuvar.
Nije ti dobro. Smeta ti kad vidiš krv?
- Samo kad je moja. - Oh.
Pa, ovdje se put završava. Osim za tebe.
Sam unesi kovčeg.
Dočekat će te na drugom kraju.
Same, kažu da su losovi u Montani ove godine veliki kao bizoni.
Mogli bi ići loviti kad se ovo završi.
Rado.
- Volio bih da su stvarno bizoni. - Da.
Vremena se mijenjaju.
Dovedi tu mazgu.
- James? - Vidim ga.
Psu!
- Drago mi je da ste uspjeli. - Da, mnogo obaveza danas.
Ne voli da netko stoji iza njega. A ni ja.
To važi i za tebe, debeli. Izađi da te mogu vidjeti.
Mora da mislite da sam zaista opasan.
Wille! Siđi dolje.
Rekao sam ti da se pomjeriš, debeli.
Psu!
Skinite ga s mene!
Opozovi psa!
Skloni ga!
Skini ga s mene! Pozovi psa! Fain!
- Ja to ne bih radio. - Pozovi psa natrag.
- Skinite ga! - Psu!
Sad ti opozovi svoga.
Kovčeg.
Otvori ga.
- Dječak. - Wille!
Ne mrdaj.
Otvori ga.
Skinite kapuljaču. Volim vidjeti što kupujem.
Upravo sam ti u očima vidio nešto što mi se ne dopada.
Vidio sam jednu glupu zamisao.
Shvati dobro, ako se što dogodi, tvojom, mojom, ili ničijom greškom,
moj mali brat će tom dječaku raznijeti glavu.
Samo tako. Bez obzira tko će još biti ubijen, dječak će umrijeti.
Ako sačmara promaši, nema veze, već znaš da je na nišanu.
Neće biti neprijatno kao sačmaricom s pola metra, ali bit će mrtav.
Razumiješ li?
- Reci. - Razumijem.
Otvori ga.
Od toga su napravljeni snovi.
Kako izgleda milijun dolara, Johne?
Sad ti dobro shvati. Ako nešto pođe naopako, bilo što,
tvojom, mojom, ničijom greškom, nije važno.
Raznijet ću ti glavu. Samo tako.
Što kaže? Ne čujem ga.
Nije važno što će drugo da se dogodi, nije važno tko će biti ubijen,
raznijet ću ti glavu.
Johne, nešto nije u redu?
Ubijte dječaka!
Psu!
Dođi, Mali Jake!
Trči!
Daj mi tu dvocijevku.
Wille.
Wille!
Mrtav je.
Daj mi njegovu pušku.
- Boli? - Da.
Stavi prst ovdje.
- Povrijeđen si? - Ne, uplašen.
I ja sam. Ali nemoj da primijete.
- Jake? - Da, gospodine?
- Jesi li ikad pucao? - Ne, gospodine.
- Upotrijebi ga ako budeš morao. - Da, gospodine.
Kad ja počnem pucati, iskradi se i nađi Jamesa.
Da, gospodine.
- Spreman? - Da, gospodine.
Hajde!
Dječak je vani! Ubijte ga!
Čuješ li to? Udesili su dječaka!
Jesu đavola! To je moj Derringer!
James! Ujka James!
Jake, bježi odavde. Sakrij se! U štale!
To ti je zvučalo kao Derringer?
Ja ne bih. Vrati ga u futrolu.
Digni ruke.
- Druga je slomljena. - To je dovoljno.
A sada se okreni. Polako.
Čujem da si večeras ubio dvojicu dobrih ljudi u poštenom dvoboju.
- Je li to točno? - Ne. Trojicu, računajući tebe.
Dokaži.
Da li ovo zvuči kao da dječak viče?
Pitaš se kako će umrijeti? Metak ili mačeta, kao Indijanac.
Ja ne bih.
Bili ste blizu, gospodine. Ali nema slavlja.
- Tko ste vi? - Jacob McCandles.
Mislio sam da ste mrtvi.
Teško.
Michael, ovo je drugi put večeras da si mi spasio život.
Prvi put sam bio malo spor.
Misliš ovo? To nije ništa. Jacob se pobrinuo za to, je li?
Da, gospodine.
- Gospodine? - Da, gospodine?
- Vi ste moj djed? - Da, gospodine. Jesam.
- James? - Tata?
- To zvuči bolje. - Idemo kući.
Dobra ideja.